462
0
51,3% опитаних школярів і школярок колись зазнавали булінгу. Серед дівчат цей показник вищий – 55,9%, тоді як серед хлопців він становить 46,2%.
Про це свідчать результати дослідження “Булінг та толерантність у закладах освіти після 24 лютого 2022 року”, яке в листопаді 2023 року – січні 2024 року провели аспірантка Інституту соціальної та політичної психології Національної академії педагогічних наук України Анастасія Мельниченко та доцентка кафедри соціальної роботи та реабілітації Наталя Тілікіна, передає портал освіта.ua
В опитуванні взяли участь 14 728 учнів і учениць віком від 9 до 16 років з усієї України.
Найчастіше респонденти / респондентки вказували, що з ними траплялися неодноразово такі ситуації булінгу (діти могли обрати декілька варіантів відповідей):
Крім того, 24,7% учнів і учениць вказали, що з 1 вересня 2022 року потерпали від “неодноразового залякування, образ, ізоляції, розпускання чуток тощо, тобто будь-чого, що могло нанести душевний або фізичний біль”.
За даними аналітиків найвищий показник булінгу в обласних центрах (34,4%). В інших населених пунктах він становить:
У дослідженні також йдеться, що з 1 вересня 2022 року від булінгу найчастіше потерпали учні в Києві – 33,7%. А найрідше про випадки цькування за цей період повідомляли учні східних (18%) і південних (22%) областей.
Респонденти й респондентки також розповіли, що їх ображали переважно через:
Крім того, за даними аналітиків, з початку повномасштабного вторгнення серед учнів спостерігається цькування за мовною ознакою:
59,4% опитаних школярів, які зазнавали булінгу, розповіли що зверталися по допомогу, із них 62,4% дівчат і 55,8% хлопчиків.
Так, дівчата частіше за хлопців зверталися як до батьків (45,8% і 40,6% відповідно), так і друзів та однолітків (23,1% і 11,8% відповідно). До вчителів звертався кожен третій з опитаних учнів, яких цькували (30,1%).
Згідно з даними дослідження, старші діти рідше просили про допомогу:
Крім того:
12,4% опитаних учнів і учениць також розповіли, що після прохання про допомогу до школи викликали і батьків кривдника, і батьків постраждалого, а 14,7% вказали, що викликали батьків лише однієї сторони.
За даними дослідження, серед інших методів були залучення директора, поліції, психолога, розмови з кривдником та постраждалим. Так:
Найефективнішими методами боротьби з булінгом респонденти й респондентки назвали залучення психолога та запрошення батьків булера й потерпілого.
Крім того, близько 20% опитаних дітей зазначили, що вчителі або інші дорослі зі школи, які були свідками цькування, не зробили нічого. У 50% випадків свідки булінгу поговорили з нападником, а в 30% – поговорили з постраждалим від булінгу.
За даними дослідження, 20% школярів і школярок були свідками цькування, до якого були залучені вчителі або працівники школи (учитель подає приклад, першим обзиваючи дитину або оголошуючи, що дитина “сама винна” в тому, що її цькують тощо). Так:
Свідками цькування, до якого були залучені батьки однокласників (наприклад, хтось з батьків публічно висловлюється образливо про дитину або закликав її бойкотувати), були 14,7% респондентів. Із них:
Раніше ми також публікували роз’яснення від освітнього омбудсмена:
Титульне фото: freepic.com
Обговорення